(untitled) (Філологічні студії: Науковий вісник Криворізького державного педагогічного університету, 2019)
У статті на матеріалі української прози 20-х років ХХ століття досліджено проблему інтерпретації художнього тексту в аспекті “гри в діалог”, співвідношення автор-читач. Наголошено на тому, що проза цього періоду декларувала експериментальність у принципах побудови тексту та гру як засіб діалогу “автор – герой – читач”. З’ясовано, що письменники-авангардисти Д. Бузько, Л. Скрипник, Гео Шкурупій, Ю. Яновський вдаються до інспірування законів письменницького ремесла, оголення літературної техніки. Основну увагу приділено питанню авторської лабораторії теорії роману в авангардній прозі, свободі мистецької творчості.