(untitled) (Філологічні студії: Науковий вісник Криворізького державного педагогічного університету, 2016)
У статті проаналізовано особливості мови і стилю циклу сонетів Е. Спенсера “Amoretti”, акцентовано увагу на естетичному ефекті від любовної лірики єлизаветинця, на його усвідомленні національної ідентичності. Указано, що основою авторського сприйняття є розуміння органічної цілісності сонетного циклу, цінності кожного стилістичного прийому, що характеризує художню манеру придворного поета. На підставі лінгвостилістичного аналізу поезії встановлено домінантні стилістичні засоби. Зокрема, автор послуговується алітерацією, яка формує особливий ритм, «симетрію» звуків і «зближення» слів. Використовуючи засоби поетичного синтаксису, митець вдається до фігур повтору, зіставлення, протиставлення, полісиндетону, риторичних звертань, запитань, оклику. У сонетарії широко представлена система тропів. Передусім вирізняється особливою експресивністю метафора, яка має значні можливості в розкритті внутрішнього світу ліричних героїв. Автор також послуговується персоніфікацією, метонімією, антономазією, гіперболою, літотою, оксюмороном, порівнянням. Аналіз основних стилістичних засобів циклу «Amoretti» показав, що єлизаветинець талановито сполучає стилістичні можливості різних рівнів англійської мови, чим виявляє глибинний зміст кожної поезії, організовуючи унікальне полотно своїх сонетів.