(untitled) (Філологічні студії: Науковий вісник Криворізького державного педагогічного університету, 2015)
Субстантивів, до формальної структури яких входить суфікс -ęt-, упродовж усіх періодів розвитку української мови нараховується чимало. Продуктивністю формант -ęt- відзначався вже у праслов’янську добу й виступав передусім у функції суфікса, що творив назви недорослого потомства. Тісно пов’язане з цим значення демінутивне, гіпокористичне. У давньоруськоукраїнській мові суфікс -′aт- (називний відмінок -′а), рідше -ат- (називний -а) брав участь головно у творенні назв дитинчат звірів. Цей формант служив також засобом деривації найменувань недорослих дітей. У наступні періоди розвитку української мови коло іменників з -ат-/-ят-, окрім збереження давніх похідних, розширюється також у результаті індивідуально-авторського словотворення.