(untitled) (Філологічні студії: Науковий вісник Криворізького державного педагогічного університету, 2015)
У статті досліджено афористичні висловлення Ростислава Доценка – українського письменника, колишнього політв’язня, засудженого за захоплення українознавством. Основний акцент зроблено на афоризмах, які спонукають до осмислення загальнолюдських цінностей і національних пріоритетів, до оцінки суспільно-політичних і державотворчих процесів. Авторські судження сфокусовано в художньо-семантичну площину поняттєвої сфери «буття», що актуалізує й відповідні лексеми, передусім життя, смерть, вічність, мить, минуле, майбутнє і т. ін. Афорист апелює до тих аспектів моральної сутності людини, які її дискредитують, бо суперечать загальноприйнятим нормам, спотворюють стратегію її поведінки в соціумі. Репрезентовано низку ситуативно зумовлених зразків, які засвідчують оригінальне індивідуально-авторське бачення тих чи тих явищ і їхню емоційно-критичну оцінку, слугують універсальним способом створення мовної картини світу загалом та індивідуально-авторської зокрема.