(untitled) (Філологічні студії: Науковий вісник Криворізького державного педагогічного університету, 2024)
У статті досліджуються німецькомовні літературні досягнення українських авторів та їхня перекладацька діяльність між німецькою та українською мовами. Аналіз зосереджено на двох визначних постатях української літератури - Пантелеймоні Кулішеві та Іванові Франкові, які вважаються засновниками української перекладацької школи. У дослідженні простежуються традиції перекладу німецької класичної літератури в українському контексті та визначається характер і мета перекладацької діяльності цих видатних літературних діячів. Перекладацьку роботу П. Куліша проаналізовано на прикладі балади В. Ґете "Вільшаний король", що підкреслює його надзвичайний талант, незважаючи на самостійне вивчення іноземних мов. У статті розглядається багатогранна творча спадщина І. Франка як письменника, поета, перекладача, лінгвіста та громадського діяча, визначаються три сфери його перекладацької діяльності: літературні тексти, наукові праці та апокрифічна література. Порівняльний аналіз перекладів "Вільшаного короля" Ґете, виконаних П. Кулішем, Б. Грінченком та М. Рильським, ілюструє еволюцію від "старих" до "нових" майстрів українського перекладу, виявляючи відмінності в інтерпретації образності, емоційного тону та передачі настрою оригінального тексту.