(untitled) (Філологічні студії: Науковий вісник Криворізького державного педагогічного університету, 2017)
У статті розглянуто особливості вияву дискурсу любові в ліричних поезіях Миколи Вороного як самобутнього автора української літератури періоду раннього модернізму кінця ХІХ – початку ХХ століття. Визначено й схарактеризовано естетично-тематичні аспекти дискурсу любові, зокрема, любов до вітчизни та почуття до коханої. Любов до вітчизни виявляється передусім в осмисленні образу батьківщини як іманентно трагічного концепту. Любов-кохання також маркується трагізмом і переважно осмислюється як перебіг почуттів після втрати взаємності. З’ясовано амбівалентність виявів змісту виділених тематичних груп, їх інтерпретацію не лише у трагічній і піднесеній тональностях, але й в іронічному та сатиричному ключі. Виокремлено й проаналізовано художні образи, які домінують у ліриці, присвяченій проблемам любові, осмислено їх зміст і функціональне навантаження. Проілюстровано коливання літературного дискурсу в межах фольклорної й індивідуально-авторської образності, що уможливлює визначення взаємодії опозиційних ознак раннього модернізму (передовсім символізму) і традиціоналізму в поетичному доробку Миколи Вороного.