(untitled) (Літератури світу: поетика, ментальність і духовність, 2019)
У статті досліджується проблема пошуку людиною сенсу буття, інтерпретована в есеї Костянтина Москальця «Місяць милування місяцем». У творі звучать роздуми про штучність та тимчасовість реалій «теперішнього тривалого часу» та втрату словом (мовою) здатності відображати справжню сутність речей, явищ, подій, станів. Духовне начало в людині, на думку автора, – первинне й необхідне. Без нього людина – лише аморфна маса, над якою цілковито панує тіло. Есей інтертекстуально пов’язаний із японською культурною традицією (назва твору, цитати з хоку Мацуо Басьо, алюзії на японський чайний ритуал). Свобода і творчість осмислюються автором як необхідні чинники життя особистості, пізнання нею власної сутності, звільнення від ілюзій сучасного світу, шлях до Бога. У творі звучать роздуми про необхідність «прирощення буття», пошуку людиною автентичності, прагнення відновлення істинного змісту буття і Слова, духовного вдоконалення.